‫• זיהוי: בסוף הדרך... (The Final Cut) - ‏2004 •‫ ‫• מקור הכתוביות: Yes (‏109350/889556/889566) •‫ ‫• תזמון: HDTV ‏01:34:27 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫אני יכול לשחק? ‫-יש לך גולות?
‫כן.
‫בסדר.
‫תודה. -בבקשה.
‫אז איך קוראים לך? ‫-לואיס. ואתה? -אלן.
‫אתה לא מכאן, נכון? -לא, ‫באתי לביקור עם הוריי.
‫מה?
‫מה יש שם?
‫אל תעשה את זה. ‫אסור לנו להיות כאן בכלל.
‫בוא!
‫חכה לי!
‫בוא נחזור למטה.
‫לא.
‫לא!
‫אלן, לא!
‫רואה? זה לא היה נורא. ‫רק אל תסתכל למטה.
‫לואיס!
‫קדימה!
‫רואה? זה יציב.
‫לואיס! -אני לא יכול לזוז!
‫קדימה!
‫אלן, הצילו!
‫סרטו של עומר נעים
‫רובין ויליאמס
‫"בסוף הדרך..."
‫מיירה סורבינו
‫מימי קוזיק
‫סטפני רומנוב
‫"הקוד של העורך:
‫"העורך אינו יכול למכור ‫או לתת קטע של שבב זואי.
‫"לעורך לא יכול להיות ‫שבב זואי.
‫"עורך אינו יכול לשלב בין ‫קטעי שבב זואי מחיים שונים
‫"להקרנה פומבית של גרסה ‫ערוכה של חייו של אדם."
‫"עוד לחיצה גדולה, מותק. ‫בדיוק, תנשמי.
‫"ד' מונרו: 0 שנים, ‫0 ימים, 0 שעות"
‫זה בן. יש לך בן.
‫הוא בסדר? -הוא מושלם. ‫-הוא בסדר, הוא בסדר.
‫יש לך בן יפהפה ‫-הוא יפהפה.
‫הוא בסדר? -הוא בסדר, ‫הוא יפהפה, הוא יפהפה.
‫הוא מושלם. ‫ברכותיי, אבא.
‫הנה הוא בא. ‫כל הכבוד לך.
‫היי, זה בסדר. -בן יפהפה. ‫כל הכבוד לך.
‫העיניים שלו פקוחות, ‫הוא מביט בך.
‫מה שמו? -דני.
‫"ד' מונרו: ‫3 שנים, 98 ימים, 13 שעות"
‫דני. דני? בוא הנה, מותק. ‫אל תתקרב לנמלים.
‫יש לנו הנמלים השבעות ‫ביותר בשכונה. בוא.
‫"ד' מונרו: ‫7 שנים, 127 ימים, 0 שעות"
‫ג'ייסון, החייל שלי לקח ‫את האקדח של החייל שלך.
‫הוא לא יכול. ‫זה מחובר לרגל שלו. רואה?
‫אלוהים. ‫זה אני, בן אדם. זה אני.
‫דני, תשחק יפה עם אחיך.
‫באיזו מוזיקה אתה משתמש? ‫היא מוצאת חן בעיניי.
‫מה שזה יהיה, זה נהדר.
‫זה באמת...
‫אני לא יודע. ‫מתאים לחייו, איכשהו.
‫דני, אתה עדיין מצייר? -לא.
‫לא? לא רצית להיות אמן ‫כשתהיה גדול?
‫זה חלק מקטע הפתיחה. ‫השאר צריך ליטוש.
‫אבל כרגע יש לי שעה ‫וארבעים דקות. -כן, זה בסדר.
‫רק רציתי להעיף ‫מבט לפני ההקרנה מחר.
‫עשית יופי של עבודה ‫אתו, מר הקמן. -בבקשה.
‫בטח אין לך...
‫יצאנו למסע דיג כשהיינו ‫בני 13. רק דני, אני ואבא.
‫בכף. -כן, המסע הזה.
‫אלוהים, אני עדיין ‫זוכר את היום הזה.
‫ביקשת את זה באופן מיוחד. ‫זה שם.
‫אז אני אלך.
‫"מסיים פרויקט זואי ‫ד' מונרו, גרסה ראשונית 6."
‫"פותח ד' מונרו, ‫סצנה 127-קיו."
‫ד' מונרו, 35 שנים, ‫255 ימים, 22 שעות."
‫דני! חכה! דני! ‫-אמרתי לך לשתוק!
‫דני, תפסיק!
‫זה מגיע לך! -לא!
‫"סצנה 127-קיו נמחקה."
‫"איי טק מציגה את ‫הדור ה-9 של שתל זואי.
‫"מהמשפחה שלנו לשלך."
‫אתה חושב שנוכל ‫להרשות לעצמנו אחד? -כן.
‫אני מקווה.
‫אני חושבת שזה שווה את זה.
‫סליחה.
‫הבחורה הרוסה לגמרי.
‫שותה, מסוממת, סולקה ‫מכמה וכמה בתי ספר.
‫ואז היא מגיעה לגיל 21 ‫ומגלה שתל של זואי שלה.
‫עשתה תפנית של 180 מעלות. ‫נולדה מחדש.
‫זה שידעה שמישהו יצפה ‫בזה יום אחד,
‫הפך אותה לבחורה ‫עדינה ואוהבת.
‫אז מה קרה?
‫היא התאבדה.
‫קפצה מהמרפסת, ‫27 קומות ישר על הראש.
‫השתל התאדה מידית.
‫סיפור נפלא, חסן. ‫אנא, המשך.
‫אלן! זה עונג נדיר.
‫אלן!
‫מייקל, זהו אלן הקמן. ‫-היי. -היי.
‫לכבוד לי להכיר אותך. ‫-מייק העוזר החדש שלי.
‫מה קרה לאדי? -אדי ‫התחרפן לי. היה מתוח מדי.
‫ראית את אלה? ‫הם מחולקים בכל העיר.
‫האנטי-זואי היפים האלה ‫תמיד נראו לי מטורפים.
‫אבל עכשיו הם פשוט ‫נראים מוטרפים.
‫תקשיב: "אין זה מקומנו ‫להביט מבעד לעיני אחרים.
‫"הדבר נועד לאלוהים, ‫ולו בלבד."
‫בכל אופן, איך מתקדם ‫פרויקט מונרו? -בסדר.
‫רק בסדר? -רק בסדר.
‫מייקל, זו זכות גדולה ‫להכיר את האיש הזה.
‫הוא העורך הטוב בעיר.
‫מי העוזר שלך? ‫-אין לי עוזר.
‫כי יש לי חברה שרוצה ‫להיכנס לתחום.
‫מוכשרת מאוד ולהוטה... ‫-אני לא עובד עם עוזר.
‫יש לך משהו בשבילי, תלמה? ‫-ישר לעניין.
‫קיבלתי בשבוע שעבר ‫עבודה שוויתרתי עליה,
‫ואני חושבת ‫שהיא מתאימה לך.
‫מכיר את צ'ארלס בניסטר? ‫אלמנתו מחפשת עורך.
‫בניסטר? ‫עורך הדין של איי טק?
‫הוא יצא לריצה, ‫והלב שלו לא עמד בזה.
‫רגע. איי טק נתנו ‫לפרסם את הקטעים?
‫ג'ניפר בניסטר זכתה ‫בתביעה נגדם,
‫ולקחה את השתל של בעלה.
‫היא התעקשה על עורך ‫משלה, ויש לה סיבה טובה.
‫היינו יכולים לקבל ‫את העבודה הזו, יודעת?
‫אחרי קולדוול, יש לנו זמן.
‫אני לא אוהבת ‫את הדברים המכוערים.
‫זה עושה לי סיוטים.
‫והחזיר הזה בניסטר, ‫הוא אשפה אנושית.
‫צפיתי בקטעים ‫ושלחתי את זה בחזרה מיד.
‫היא שכרה אותי, רק ‫כי היית עסוק עם מונרו.
‫אותך היא רוצה. -אני פנוי. ‫-יופי.
‫ידידנו אלן, זו המומחיות שלו, ‫אם אפשר לומר.
‫אם אתה לא יכול להביט בזה, ‫הוא יוכל.
‫אומר לה שתבוא מחר. ‫היא תצפה לך.
‫אנחנו צריכים ללכת.
‫כן, ההקרנה בעוד יומיים, ‫ואנחנו עדיין עורכים.
‫לעזעזל עם העבודות ‫של הרגע האחרון.
‫תלמה, בחייך. ‫זה שומר אותך צעיר.
‫אלן.
‫חסן.
‫אלן, עבדתי על תוכנה ‫חדשה לגיליוטינה,
‫ואשמח למשוב ממך. ‫-אולי בפעם אחרת.
‫כן, אולי בפעם אחרת.
‫שים את זה בארכיון, בעדינות. ‫-אין בעיה. -טוב.
‫דליילה, "התאבדות" ‫נמצא תחת "עזרה עצמית"?
‫מה אתה עושה כאן? ‫-רציתי לדבר קצת.
‫אני עסוקה.
‫החנות עדיין פתוחה. -כן.
‫זה העומס של 11:30. ‫-ספרים נחטפים מהמדפים.
‫אנחנו סוגרים בעוד ‫עשרים דקות.
‫זה מרגש. מעולם ‫לא הזמנת אותי אליך.
‫ביקשת לראות את עבודתי. ‫-אתה תמיד עובד.
‫אני סקרנית לדעת ‫מה גוזל את כל זמנך.
‫גיליוטינה.
‫אתה כמו קברן. ‫או כומר.
‫או מכין פוחלצים. כולם.
‫אתה רואה חיים על גבי חיים.
‫רובנו זוכים רק בתקופת ‫חיים אחת. אם בכלל.
‫איך חיים של אחרים? ‫הם הגיוניים?
‫הכול נראה מסיבי כל כך ‫ואקראי.
‫היית פעם בהקרנה של חיים?
‫לא.
‫פעם אחת לפני הרבה שנים. ‫-של מי?
‫חברי לשעבר.
‫אבל לא עמדתי בזה. ‫לא נשארתי.
‫למה לא?
‫כי זה לא...
‫כי זה לא היה הוא.
‫ורציתי לזכור אותו בדרך שלי.
‫שבי.
‫תודה.
‫"וו דייוויס"
‫"וו דייוויס, 82 שנים, ‫179 ימים, 20 שעות"
‫"וו דייוויס, 72 שנים, ‫53 ימים, 15 שעות"
‫"וו דייוויס, 55 שנים, ‫181 ימים, 22 שעות"
‫"וו דייוויס, 44 שנים, ‫28 ימים, 10 שעות"
‫כאילו קראת את מחשבותיי, ‫אלן.
‫יש לי חלום חוזר ‫שבו אני נעשית צעירה יותר.
‫"וו דייוויס, 35 שנים, ‫200 ימים, 18 שעות"
‫"וו דייוויס, 21 שנים, ‫82 ימים, 23 שעות"
‫"וו דייוויס, 13 שנים, ‫110 ימים, 11 שעות"
‫"וו דייוויס, 9 שנים, ‫23 ימים, 19 שעות"
‫טוב...
‫מה עם כל הקטעים שבאמצע?
‫זו מיניאטורה, ‫תמציתית, סימטרית.
‫הדרך שבה העולם נראה ‫בעיניי. איך שאני רואה אותו.
‫איך אתה עושה את זה? ‫-זה מה שנועדתי לעשות.
‫נועדת גם לחיות את חייך.
‫היי.
‫הבית היה גדול. ענק.
‫כמו זה. אבל לא היה לנו ‫אכפת של מי הבית.
‫זו הייתה הרגשה מסוכנת ‫להיות שם. זה היה מרגש.
‫אני רואה את הדשא.
‫שומעת אותו נמעך ‫מתחת לרגלינו.
‫ואז הממטרות התחילו ‫לפעול מסביבנו, ורצנו.
‫אני זוכרת את זה ‫כאילו זה היה אתמול.
‫את זוכרת רגעים עם בתך?
‫זה לא היה מזמן.
‫ראינו את איזבל ‫במופע כישרונות בבי"ס.
‫היא הייתה נהדרת ‫באותו ערב.
‫צ'ארלס ואני הרגשנו כמה ‫נפלאה היא המשפחה.
‫הרגשנו את זה שנינו, ‫בזמן שהיא הייתה על הבמה.
‫"מחזה בי"ס, אחוזה, ‫מופע כישרונות, איזבל".
‫אלוהים.
‫סלח לי.
‫אני יודע שזה קשה ‫גברת בניסטר, אבל זה חשוב.
‫זהו בסיס עבודתו של העורך.
‫אני צריך שאת, משפחתך, ‫תעזרו לי לבחור
‫את הרגעים ‫שברצונכם לשמר.
‫לא אוכל לעשות צדק ‫לזכרו של בעלך,
‫אם לא אבין אותו דרכך.
‫שמעתי שאתה הכי טוב.
‫שאתה תדע ‫איך לתעד את צ'ארלס.
‫בעלי היה אדם דגול, ‫מר הקמן.
‫מגיע לו שייזכר כאדם דגול.
‫אחרי העריכה הראשונה, ‫יהיה עליי לדבר עם איזבל.
‫זה הכרחי?
‫אין דבר שתוכלו לספר לי ‫שלא אדע בקרוב. -כמובן.
‫כן.
‫רום.
‫תתקשר למחסני איי טק.
‫תגיד להם שמר הקמן ‫יבוא אליהם. -כן, גברתי.
‫תודה.
‫ראיתי הקרנות שבהן ‫העורכים היו רשלנים.
‫לא היה להם כבוד למת.
‫המת אינו חשוב לי, ‫גברת בניסטר.
‫קיבלתי את הפרויקט הזה, ‫כי אני מכבד את החיים.
‫"דניאל מונרו, הקרנה,
‫"קבלת פנים לאחר ההקרנה"
‫תזכרו בעצמכם!
‫תחיו את היום!
‫את מחללת את השם. ‫כפרי על חטאייך.
‫תלכו הביתה!
‫תפגינו מעט כבוד!
‫תפקחי את עינייך!
‫אני מצטער, גברת מונרו, ‫זה מעולם לא היה כה גרוע.
‫אז זה הוא?
‫זה הוא.
‫קרוליין, את בסדר?
‫"דניאל מונרו"
‫כל הכבוד. ‫-היי.
‫זה בסדר.
‫העיניים שלו פקוחות, ‫הוא מביט בך.
‫מה שמו? -דני. ‫-היי, דני.
‫זהירות. -היי, דני. ‫-כן.
‫תראה, כולם כאן. ‫כן, תראה.
‫תראה, הנה סבתא.
‫מה שלומך, אלייזה? בסדר? ‫-אני בסדר. טוב מאוד.
‫מצוין. -תראו מה עשיתי.
‫זה נראה נהדר, דני. ‫לך תשטוף את המברשת.
‫דני, אתה עדיין מצייר? ‫-לא.
‫לא? לא רצית להיות אמן ‫כשתהיה גדול? -כבר לא.
‫לא? אז מה אתה ‫רוצה להיות? -רופא.
‫רופא, מה? ילד חכם. ‫זה ייתן לך כסף. למה רופא?
‫כי אני רוצה לעזור ‫לאנשים כשכואב להם.
‫שמעתם את הקטן הזה?
‫יש לך לב טוב, דני. וזה כל ‫מה שאתה צריך בחיים.
‫קדימה, תהיה ילד טוב, ‫ותאכל את ארוחת הצהריים.
‫נבצע חתך כאן. ‫תן לי להב מספר 17.
‫אני חושב שלהב מספר 12 ‫יתאים יותר, פרופסור.
‫כן, נכון, מספר 12. ‫תודה, מר מונרו.
‫שלום. אני ד"ר ‫דניאל מונרו.
‫ראיתי אותך בבית החולים ‫בימים האחרונים.
‫לא יכולתי שלא להבחין ‫בכזו אישה יפה.
‫תהיתי אם תרצי ‫לצאת אתי לארוחת ערב?
‫זה יהיה נחמד.
‫יש לך מקצוע מוזר, אלן.
‫אתה נוטל חיים של אנשים ‫וממציא עליהם שקרים.
‫פלטשר. חלף זמן רב. ‫-שמונה שנים.
‫אין לי זמן להתעדכן כרגע.
‫אני רוצה להודות לכולכם.
‫זה יום ההולדת ‫הכי טוב שהיה לי.
‫איך אתה עומד בזה, אלן? ‫אנשים ישנים, עושים צרכים,
‫אנשים גונבים אחד מהשני,
‫מרמים זה את זה. טירוף.
‫אני לא יכול לדבר, אני עובד.
‫עכשיו נפגעתי. ‫לא בגלל זה אני כאן.
‫אני עמוס לגמרי ‫בחודשיים הקרובים.
‫לא, אין לי הצעת עבודה ‫בשבילך.
‫למעשה, יש לך משהו ‫שאני צריך.
‫מה יכול להיות לי ‫שאתה רוצה?
‫אני יודע שקיבלת ‫את הפרויקט של בניסטר,
‫ואני רוצה אותו.
‫חשבתי שוויתרת על עריכה.
‫אני מציע לך ‫500,000 דולר במזומן.
‫מה, הקוד? אולי תשכח ‫מהקוד הארור ותתבגר?
‫אלה החיים האמתיים.
‫שינית את הצבע ‫של סירת הדיג שלנו?
‫לעולם לא הייתי ‫עושה דבר כזה. -אתה בטוח?
‫כי אני זוכר שהייתה ‫ירוקה, לא אדומה.
‫מוזר. כאילו כל הזיכרונות ‫שלי בסירה היו ירוקים.
‫זה פרח מזיכרוני. ‫-אולי היא הייתה ירוקה.
‫אתה מוכן לסלוח לי? ‫אני צריך ללכת.
‫בסדר, אתה ממהר. ‫עבודה טובה, מר הקמן.
‫אחשוב עליך בשבילי.
‫כן, השאלות. ‫"אני זוכר את זה אחרת."
‫"אתה בטוח שזה ‫מה שקרה?"
‫חלקנו עדיין מכבדים ‫את הקוד. לא ברחנו.
‫יש לנו מה שדרוש. ‫-ומה דרוש, אלן?
‫להיות שוגה באשליות? ‫אובססיבי? אשם?
‫לא, אני לא לוקה באלה. ‫לא במידה שבה אתה לוקה בהם.
‫אני אהיה בקשר.
‫רגע!
‫זו ההקרנה שהגיעה ‫לבעלך, קרוליין.
‫הוא באמת היה אדם מיוחד. ‫-תודה, נטלי.
‫תסלחי לי.
‫מר הקמן? -גברת מונרו.
‫למה הם מקועקעים כך? ‫-אני לא בטוח.
‫כה גרוטסקיים, נכון?
‫צר לי על אובדנך.
‫תודה.
‫תראו, זה העורך!
‫תתרחקו! תתרחקו!
‫"קטעי זואי מתקבלים. ‫צ'ארלס בניסטר.
‫"מעבד 544,628 שעות חיים."
‫"מעבד קובצי חיים."
‫"ילדות, שינה, התבגרות,
‫"אכילה, השלב המוזר,
‫"החיים הרומנטיים, פיתוי,
‫"היגיינה אישית, דת,
‫"טרגדיה, חתונה, ‫אוננות, פחדים, ספורט.
‫"התפתחות, אוניברסיטה, אלימות,
‫"בית ספר, חיזור, קריירה..."
‫"בניסטר אופטימי"
‫"הופרדה "איי" מהעורכים"
‫"קולנוע הקרנות החיים ‫נהרס. בניסטר זועם."
‫"צ'ארלס בניסטר, ‫עו"ד איי טק,
‫"מת מסיבוכי מחלת לב." ‫"בניסטר נפטר בגיל 54."
‫"למסמכים אלה. ואני ‫חושש לחבותה של איי טק.
‫"אם זה ידלוף, זה ‫יזיק לעתיד התאגיד.
‫"עלינו להגן על תאגיד ‫ששוויו 1.2 ביליון דולר.
‫"אני תוהה אם יש..."
‫מה דעתך?
‫אני אוהבת את זה. ‫תודה, צ'ארלס.
‫צ'ארלי, עזור לי ‫לחפש סוסוני ים.
‫יום נישואים שמח, יקירתי. ‫-אלה מפתחות?"
‫"צ' בניסטר, 54 שנים, ‫175 ימים, 18 שעות."
‫היי, מותק. ‫את עדיין ערה? -לא.
‫אבא אוהב אותך מאוד. ‫את יודעת?
‫גם אני אוהבת אותך, אבא.
‫רוצה לרדת ‫לחדר העבודה שלי?
‫אראה לך על מה אני עובד.
‫על מה אתה עובד? ‫-זה תיק חדש. בואי. -בסדר.
‫איך היה בבית הספר היום? ‫-בסדר.
‫קראנו ספר על ‫קיפר הכלב הנוצץ.
‫קיפר הכלב הנוצץ? ‫-הוא כלב שמח מאוד.
‫אבא? -מה, מותק?
‫תוכל לקנות לי חיית מחמד? ‫-אולי. איזו מין חיית מחמד?
‫אולי חתלתול. ‫-חתלתול? כמובן.
‫תיכנסי, מותק.
‫אבא. -כן, חמודה.
‫אפשר לחזור למיטה?
‫בעוד זמן קצר.
‫"מחיקה"
‫"חיתוך"
‫אבא אוהב אותך מאוד. ‫את יודעת?
‫גם אני אוהבת אותך, אבא.
‫נכון שהייתה נהדרת?
‫"את נראית נפלא, מותק. ‫-תודה.
‫"אומר לרום להביא עוד ‫שמפניה. -בסדר."
‫"לא, תודה."
‫"צ' בניסטר, 53 שנים, ‫255 ימים, 23 שעות."
‫איזבל רצתה להישאר ‫ערה ולומר שלום.
‫אבל המסכנה נרדמה. ‫-זו תמונה יפהפייה.
‫היא ילדה חכמה מאוד. -כן.
‫ג'ניפר ואני ברי מזל. ‫התברכנו בה.
‫אנחנו מצפים לבלות...
‫"אז איך קוראים לך? ‫-לואיס, ואתה? -אלכס."
‫"התמונה נעולה"
‫"מחפש התאמה"
‫"מחפש"
‫"קדימה!
‫"לא, אני לא יכול לזוז! ‫אני לא יכול לזוז!"
‫"אני יודע שקיבלת ‫את פרויקט בניסטר,
‫"ואני רוצה אותו."
‫מצאתי משהו, דליילה. ‫כלומר, בפרויקט חדש.
‫משהו חשוב מאוד. ‫ואני מוכרח לברר את זה.
‫זה... -פרויקט עריכה חדשה? ‫על זה אתה מדבר, אלן?
‫זה יותר מזה. -אלן, ‫ראית כל כך הרבה חיים,
‫ואיכשהו, הצלחת ‫להחמיץ את העיקר.
‫לא שמעתי ממך ‫מאז אותו לילה בדירתך.
‫אני זקוק לך.
‫למה?
‫למה אתה זקוק לי?
‫אין לי מקום בחייך. לא פינית ‫מקום אפילו לעצמך.
‫עליך להפריד ‫את עצמך מהמכונה הזו.
‫אלן?
‫אלן, אתה נראה רע.
‫מה קרה לפנים שלך? -זה? ‫אני מעדיף שלא לפרט. בוא.
‫החלטת שהסצנה הזו, ‫שהאירוע הזה
‫הוא מה שעשה את ‫האישה הזו למי שהיא.
‫לקחת את חייה וציירת ‫קו מאותו רגע ואילך.
‫איך את יכולה ‫להחליט החלטה שכזו?
‫לצמצם חיים לרגע אחד...
‫מייקל, עלינו להחליט ‫החלטות בנוגע לסיפור.
‫אחרת, לא תהיה ‫הקרנה של החיים.
‫כן, אני פשוט... ‫אני עדיין לא מאמין.
‫אתה לא צריך להאמין, ‫רק לעשות את זה. תאמין לי.
‫אלן, יקירי, ‫אתה נראה מבוהל.
‫אני מצטערת על הדירה, ‫הילד בלגניסט.
‫אני צריך לדבר אתך ביחידות.
‫מייקל, תרד לחנות ‫ותקנה לנו סיגריות?
‫כבר יש שמונה חפיסות.
‫אז לך תחזיר אותן. ‫איננו צריכים כל כך הרבה.
‫הוא רגשן גדול.
‫אתה בסדר?
‫ראיתי את פלטשר אתמול. ‫-באמת? -כן.
‫פלטשר.
‫הוא היה עוזר נהדר.
‫מה קרה לו אחרי שהתפטר? ‫נראה שהשתנה.
‫שמרנו על קשר כמה שנים, ‫ואז אחותו לורה...
‫אתה זוכר את לורה.
‫היה לה בן. מת מלוקמיה. ‫היה רק בן 12.
‫היא לא התגברה על זה.
‫ימים שלמים צפתה בסרטי ‫הזואי הלא ערוכים שלו,
‫והפסיקה לדבר עם כולם.
‫ואז היא לא זיהתה ‫את פלטשר.
‫אחרי זה, הוא נעלם לגמרי.
‫הוא חלק מקבוצות ‫שמתנגדות להשתלה, לדעתך?
‫שמעתי שמועות על כך ‫שהקים אותם עורך לשעבר.
‫מעולם לא חשבתי ‫שזה עשוי להיות פלטשר.
‫הוא רוצה לקנות ‫את הסרט של בניסטר.
‫הקבוצות שמתנגדות להשתלה ‫הפכו לחבר קנאים דתיים.
‫"דלקה במפעל איי טק. ‫שלושה מתו, חשד להצתה"
‫הם הכניסו למייקל ‫מכות רצח אתמול בלילה.
‫אז זה לא רק דיבורים.
‫אם הם רוצים את החיים ‫של בניסטר...
‫הממזר לא שווה שילחמו עליו, ‫תחזיר את הסרט לאלמנתו,
‫שהיא תתמודד עם זה.
‫אני לא יכול להחזיר אותו.
‫יש מישהו בפרויקט ‫שלא ראיתי שנים.
‫אני שונאת כשזה קורה. ‫-כן, הוא במסיבה, בקהל.
‫הוא לא מוזכר בשם, ‫אבל אני מוכרח למצוא אותו.
‫הוא לא דמות מרכזית ‫בחייו של בניסטר.
‫ייקח לגיליוטינה ימים לאתר ‫את פניו בסרט.
‫מי האדם הזה?
‫מישהו מילדותי.
‫החיים של בניסטר הם ‫הרמז היחיד שיש לי.
‫בסדר. תנסה דרך המשפחה. ‫תרחרח מסביב.
‫תגיד להם שאתה עושה ‫מחקר על הפרויקט.
‫זה יהיה מהיר יותר ‫מלחכות לגיליוטינה.
‫תהיה זהיר.
‫איך זה שאתה ואני ‫מכירים זה את זה שוב?
‫אנחנו לא.
‫תשובה לא נכונה, חבר.
‫יש לנו חבר משותף, ‫בילי פינץ'. -בילי מי?
‫אל תשחק משחקים. אני יודע ‫שאתה חכם יותר מזה.
‫אני מכיר את כל הסודות ‫שלך, אוליבר.
‫מניין אתה יודע את שמי?
‫אני יודע שחנקת את ‫החתולים בגיל 13.
‫אני יודע שהצלקת ‫על ראשך היא מעשה ידיך.
‫אני יודע שמכרת לבילי את ‫האקדח שבו הרג את אחיו.
‫אומרים שחברים ‫עוזרים לך לעבור,
‫אבל חברים טובים ‫עוזרים לך להעביר גופות, לא?
‫אני רק רוצה מה ‫שבילי רצה. אקדח.
‫קח את זה. קח את זה.
‫ואת זה. קח את זה. ‫קח את הכול.
‫בבקשה לך, בסדר? פשוט לך.
‫תודה, אולי.
‫שמור על עצמך.
‫אני כאן.
‫בגלל זה רצית ‫לפגוש אותי כאן?
‫חשבתי שכך ‫יהיה בטוח יותר.
‫מה שלום תלמה?
‫אני לא יכול לתת לך ‫את בניסטר ואתה יודע את זה.
‫זה לא ייאמן, ‫כשאתה חושב על זה.
‫לאחד מעשרים אנשים ‫יש שתל.
‫איך יזכור התינוק את ‫אמו בעוד שנים מעכשיו?
‫הוא יזכור את הרגעים ‫המיוחדים ביניהם,
‫או רגעים שמישהו כמוך ‫החליט שהם מיוחדים?
‫תפקידי הוא לעזור לאנשים ‫לזכור מה שהם רוצים לזכור.
‫זה נאצל מצדך. אבל אני חושב ‫שאינך מבין את חומרת הנזק.
‫אין דרך למדוד את ההשפעה ‫המעמיקה שהיה לשתל זואי
‫על הדרך שבה אנשים ‫מתייחסים אלה לאלה.
‫"מצלמים אותי?" ‫"שאומר זאת או לא?"
‫"מה יחשבו בעוד 30 שנה ‫אם אעשה את זה או את זה?"
‫ומה על הזכות הבסיסית ‫לא להיות מצולם?
‫הזכות לא להופיע בהקרנת ‫חייו של מישהו,
‫בלי לדעת שצולמת כלל? ‫-לא המצאתי את הטכנולוגיה.
‫אם אנשים לא היו רוצים ‫אותה, לא היו קונים אותה.
‫היא ממלאת צורך אנושי.
‫אלן, אתה לוקח רוצחים ‫והופך אותם לקדושים!
‫בגלל זה אנחנו צריכים ‫את צ'ארלס בניסטר!
‫הוא היה דמות ציבורית ‫באיי טק, העו"ד הראשי שם.
‫מכובד, אהב את משפחתו, ‫תרם לצדקה.
‫ואם תעבוד עליו, ‫זה כל מה שידעו.
‫אבל בניסטר הוא העובד ‫הראשון של איי טק
‫שהשתל שלו יצא ‫את תחומי התאגיד.
‫אלמנתו נלחמה על כך.
‫אנחנו יודעים שהיא ‫מסתירה משהו עליו ועל בתו,
‫ואנחנו נגלה מה.
‫ידי איי טק אינן נקיות. ‫השתל של בניסטר הוא הוכחה.
‫אז אתה רוצה להרוס ‫את איי טק בשערורייה.
‫בהחלט. התקשורת תשתולל.
‫הוא המועמד המושלם. ‫אני מוכרח להשיג את הסרט שלו.
‫זה בגלל אחותך?
‫אל תאמר את שמה בכלל.
‫אתה לא יודע דבר על כך.
‫היא לא קשורה לזה בכלל.
‫השתלים האלה מעוותים ‫היסטוריה אישית,
‫ולכן את ההיסטוריה כולה.
‫לא אעמוד מנגד בזמן ‫שמשכתבים את העבר
‫כדי לקבל זיכרונות נעימים.
‫תגיד לי, למה שמך ראשון ‫ברשימת העורכים החלאות?
‫כי אני סולח לאנשים זמן ‫רב לאחר שאפשר להענישם
‫על חטאיהם.
‫אני יודע מה אתה עושה.
‫למה אתה עושה את זה?
‫יודע מה זה "אוכל חטאים"?
‫זה חלק ממסורת עתיקה.
‫כשמישהו מת, היו ‫קוראים לאוכל חטאים.
‫אוכלי החטאים היו מנודים ‫חברתית, יצורי שוליים.
‫היו מניחים את הגופה, ‫שמים לחם ומלח על החזה,
‫ומטבעות בעיניים.
‫אוכל החטאים היה אוכל ‫את הלחם והמלח,
‫ולוקח המטבעות כתשלום.
‫בעשותו זאת, היה סופג ‫את חטאי המת,
‫מטהר את נשמתו ומתיר ‫לו כניסה אל העולם הבא.
‫זו הייתה העבודה שלו.
‫ומה על אוכל החטאים שנושא ‫את עול כל העוולות הללו?
‫אתה חושש לנשמתי, ‫פלטשר?
‫אקח את בניסטר. ‫-אני לא יכול לתת לך אותו.
‫רואה את האיש מאחוריי?
‫איני רוצה לערב אותו בשיחה,
‫אבל אני אעשה את זה, ‫אם לא תותיר לי בררה.
‫אלן.
‫אלן!
‫את זוכרת את הרגע ‫שבו התאהבת בבעלך?
‫אלוהים, איך אפשר ‫לענות על שאלה כזאת?
‫המזח? -כן, המזח. ‫הוא לקח אותי למזח.
‫היה אביב, טיילנו, ‫והוא לא הפסיק לדבר...
‫זה היה בתקופת הקולג'? ‫-כן, אני הייתי בקולג'.
‫ואני זוכרת שהבטתי בו ‫וחשבתי,
‫זה האיש שאתו ‫ארצה לבלות את שארית חיי.
‫יש לי שאלה נוספת. ‫היה גבר באחת המסיבות...
‫גבר? -כן, ממושקף. אולי ‫הבחנת בהם, עבים מאוד.
‫משקפיים עבים?
‫מר הקמן, מדוע זה ‫נוגע לענייננו?
‫לאנשים שוליים שאיני ‫מכירה אין מקום בהקרנה.
‫משפחה, קריירה, קהילה.
‫זה כל מה שאני רוצה. ‫תערוך את כל השאר.
‫אולי אוכל לדבר עם איזבל?
‫ברגע זה? -זה יעזור מאוד.
‫כן, כמובן.
‫איזבל?
‫זוכרת מה אמרתי לך?
‫מר הקמן רוצה לדבר ‫אתך על אבא.
‫זה להקרנת חייו של אבא.
‫גברת בניסטר, יש לנו ‫בעיה עם המסעידים.
‫היי, איזבל. ‫-שלום, מר הקמן.
‫מר הקמן. זה רשמי מאוד. ‫שמי אלן.
‫בית יפה. מה קורה שם? ‫-יום הולדת למר צפרדעון.
‫את חושבת שלמר צפרדעון ‫יהיה אכפת,
‫אם אקח אותך ‫לרגע מהמסיבה? -בסדר.
‫מי זו בזרועותייך? ‫-הבובה שלי.
‫מה שמה? -אין לה שם. ‫היא סתם בובה. רואה?
‫איזבל, אבא שלך... ‫-אבא שלי הכי טוב בעולם.
‫הייתה לו פגישה חשובה ‫יום אחד,
‫אבל במקום זה, ‫לקח אותי לרכוב על סוסים.
‫היה קורא לי סיפורים ‫בכל לילה לפני השינה.
‫לפעמים הוא היה ‫ממציא תוך כדי סיפור,
‫וידעתי, אבל לא ‫היה לי אכפת.
‫אמך אמרה שבאתי ‫לדבר על אביך,
‫אבל אנחנו לא מוכרחים, ‫אם את לא רוצה.
‫אני לא רוצה. ‫-בסדר, אז לא נדבר עליו.
‫כשהייתי גדול קצת יותר ממך, ‫איבדתי את שני הוריי.
‫לא הרבה יודעים ‫איך את מרגישה.
‫לא רבים מבינים. ‫אבל אני יודע.
‫את לא רוצה שאחטט ‫ואשאל שאלות. ואת צודקת.
‫בסדר.
‫אלן, זה לא יום ההולדת ‫של מר צפרדעון.
‫זה בעוד שבוע.
‫אני יכול לשאול שאלה ‫אחת, ואז אלך?
‫היה איש באחת המסיבות ‫של ההורים שלך.
‫מה שמיוחד בו היה שהוא ‫הרכיב משקפיים עבים מאוד.
‫כמעט כמו תחתית של בקבוק. ‫-מר האנט.
‫הבאתי לו את ההזמנה.
‫מר האנט?
‫שמו היה לואיס האנט? ‫-הוא היה המורה שלי.
‫באמת? מה הוא מלמד? ‫-הוא כבר לא מלמד.
‫הוא מת בתאונת דרכים ‫לפני שנה.
‫זה היה עצוב מאוד.
‫הלכת להקרנת חייו כמו עם ‫אביך? -אני לא יודעת.
‫היה יום בבית הספר ‫שבו דיברנו עליו.
‫תודה, איזבל.
‫אלן?
‫תתקן את מה שאבי ‫יכול לזכור?
‫במידה מסוימת, כן.
‫תוכל לגרום לו לשכוח ‫שציירתי על החוזה שלו?
‫אני אגרום לו לשכוח.
‫ושמשכתי בשיער של דוטי ‫חזק כל כך שבכתה,
‫הוא ישכח את זה? ‫-הוא ישכח.
‫אבל תקפידי שלא תשכחי את.
‫היי, אלן, אולי תירגע? ‫איש לא עוקב אחרינו, טוב?
‫אני עושה לך טובה גדולה.
‫יש לך מזל שבן דודי ‫כרים עובד מאוחר הערב.
‫תודה.
‫מה השם של הבחור? ‫-לואיס האנט.
‫אם היה לו שתל, ‫יהיה תיעוד של זה כאן.
‫יפטרו אותי אם ‫אכניס לכאן עורכים.
‫בחייך, כרים, ‫אני אסבך אותך בצרות?
‫הם יכולים לאתר כל אדם ‫שמבקש גישה למחשב.
‫זה המיטב שאני יכול לעשות. ‫תזדרזו, בבקשה.
‫בסדר. -אלה אילנות יוחסין.
‫אני לא מכיר את ‫אילן היוחסין שלו,
‫איך אני משתמש בזה?
‫לא, עותקים קשיחים ‫מסודרים לפי מספר סדרה.
‫לפי הא"ב בארגזים ‫ולפי תאריך השתלה.
‫הוא בגילי. אז, כן, ‫סדרה 1,500.
‫2,000.
‫אין האנט.
‫"הקמן, איי-וו."
‫אלן.
‫אלן, אתה בסדר? ‫-אני בסדר.
‫בסדר.
‫שלום, מר וגברת הקמן,
‫ברוכים הבאים ‫למשפחת איי טק.
‫החלטתם החלטה חשובה.
‫קניתם שתל זואי לבנכם ‫העומד להיוולד.
‫מה זה אומר? חיי אלמוות.
‫הרגעים היקרים שלנו יחד ‫לא ידהו עוד וייעלמו עם הזמן.
‫זכרו, שתל זואי ‫אורגני לחלוטין.
‫ומאחר שהוא גדל עם המוח ‫של הילד ועם מרכזי העצבים,
‫כמעט בלתי ניתן לאיתור. ‫-כמעט בלתי ניתן לאיתור.
‫מתי הזמן המתאים לספר ‫לו על המתנה הנפלאה?
‫ביום הולדתם ה-21, רוב ‫הנשאים בוגרים דיים להבין.
‫ומאותו רגע ואילך,
‫בנכם יוכל לחיות את חייו ‫בידיעה שתמיד ולנצח
‫יוכלו לצפות שוב בחוויותיו ‫והרפתקאותיו ולהוקירן.
‫ומזה עשויים ‫זיכרונות נהדרים. ברכותיי.
‫אלוהים. זה אני, בן אדם. ‫זה אני.
‫"אתה נוטל חיים של אנשים ‫וממציא עליהם שקרים."
‫"אבא שלי הוא האבא ‫הכי טוב בעולם."
‫זה לא ייאמן, ‫כשאתה חושב על זה.
‫לאחד מעשרים אנשים ‫יש שתל.
‫"מתי הזמן המתאים לספר ‫לו על המתנה הנפלאה?"
‫"איך חיים של אחרים? ‫הם הגיוניים?
‫"הכול נראה מסיבי כל כך ‫ואקראי."
‫"אלה החיים האמתיים."
‫"אל תעשה את זה. ‫אסור לנו להיות כאן בכלל."
‫"בוא!" "-אתה לוקח רוצחים ‫והופך אותם לקדושים."
‫"תזכרו בעצמכם! ‫תזכרו בעצמכם!"
‫"מי האיש הזה? ‫-מישהו מילדותי."
‫"ומה על אוכל החטאים שנושא ‫את עול כל העוולות הללו?"
‫"צאו מהראש שלי!"
‫אלן, שיחת הטלפון ‫שלך הדאיגה אותי.
‫ראיתי את המראה.
‫מה קרה לך? ‫-ראיתי משהו.
‫אתה לא יכול לתת לעבודה ‫שלך להשפיע עליך כך.
‫בבקשה, אל תלכי.
‫מה יש לך לאכול ‫בחורבה הזו?
‫לא הרבה.
‫נסי לחפש בארונות.
‫בארון.
‫ראיתי את זה ‫בפרויקט שאני עובד עליו.
‫אדם שרוקח מזונות מעשבים. ‫זה נראה מעניין.
‫זה מגעיל.
‫אני מניחה שנזמין אוכל.
‫אני רוצה להראות לך משהו.
‫לא הראיתי את זה לאיש.
‫"פ' אובאל: 7 שנים, ‫80 ימים, 19 שעות."
‫"ג' קטלנו: 26 שנים, ‫37 ימים, 13 שעות."
‫מה זה? -בכמה ‫שתלים יש פגם.
‫לא מבדילים בין מה שרואה ‫העין לבין מה שרואה המוח.
‫"ב' פליישמן: 16 שנים, ‫58 ימים, 9 שעות."
‫מה?
‫"א' בוטס: 33 שנים, ‫24 ימים, 6 שעות."
‫מניין זה לקוח? חלומות?
‫חלומות, חלומות בהקיץ. ‫הזיות. -זה כל כך יפה.
‫לאן אתה הולך, אלן?
‫בוא נעשה את זה.
‫לא, לא עכשיו. ‫יש מישהו למעלה.
‫זה צריך להיות נקי. ‫בלי שום בלגן.
‫נקי, מלוכלך. ‫זה אותו הדבר בשבילי.
‫"איך עובד קעקוע ‫אלקטרוסינתטי.
‫"רחוב 8 מס' 24"
‫הוא עורך. תקבלי אותו?
‫כן, אני אקבל אותו.
‫אתה צריך ללכת אחריה.
‫אתה יודע איך זה עובד? ‫-בכלל לא.
‫אנחנו מציירים קעקועים ‫סינתטיים
‫בדיו אלקטרו-סינתטית,
‫וזה יוצר שדה מגנטי ‫שמשבש את שתל זואי,
‫ומונע ממנו להקליט אודיו ‫ווידאו מאותו שלב ואילך.
‫מתחילים בקעקוע אודיו ‫ומחכים שבוע.
‫אם לא תחטוף מיגרנה ‫והגוף שלך יעמוד בזה,
‫נמשיך בקעקוע וידאו.
‫אני צריך לקעקע את כל פניי?
‫לא. הבחורים האלה ‫פשוט צעירים וכועסים.
‫אתה רוצה את זה דיסקרטי. ‫-מאוד.
‫כן.
‫זה יכאב?
‫בהחלט.
‫פלטשר?
‫אני חמוש.
‫"החלום החוזר שלי, שבו ‫אני נעשית צעירה יותר?
‫"חלמתי אותו שוב.
‫"אני עושה אותך מאושרת? ‫-כן.
‫"אני מאמלל את עצמי. ‫-כי אתה טיפש. אתה טיפש.
‫"איך ייתכן שאתה ‫לא מאושר עכשיו?
‫"הספרים הראשונים ‫שקראתי היו עצובים מאוד.
‫"למה כותבים ספרי ילדים ‫עצובים כל כך?
‫"הם תמיד טרגיים מאוד."
‫ג' וסט: 34 שנים, ‫61 ימים, 20 שעות."
‫לא קשה לגרום לזה ‫לנגן דיסקים.
‫לא קשה בכלל.
‫דליילה? -שתוק!
‫זה היה החבר שלי לשעבר.
‫בגלל זה רצית להיות אתי?
‫כי ראית הוכחה שאני ‫מוצאת חן בעיניך? -לא!
‫הרגעים האלה שייכים לי, ‫אלן. הטובים והרעים.
‫הם שלי ושלו!
‫מי אתה שתיקח אותם ממני?!
‫לא!
‫אל תיגע בי!
‫מי אתה? ‫-בבקשה, בבקשה, לא.
‫מי אתה, אלן? -לא, לא!
‫לא!
‫לא.
‫למה עשית את זה?
‫שלי!
‫אתה עדיין כאן.
‫אלן, זה הרוס. ‫השתל עצמו הושמד.
‫אפילו אלוהים לא יוכל ‫לשקם את הסרט,
‫ואתה יודע את זה.
‫אז נצטרך לשלוף ‫חיים אחרים. -בסדר.
‫נו, איפה זה?
‫השתל שלי. ‫-מה? -זה שבראש שלי.
‫גם את רוצה להכות אותי? ‫כולם עושים את זה.
‫זה הגיע לי.
‫מגיע לך הרבה ‫יותר מזה, הקמן.
‫למה לא סיפרת לנו, אלן?
‫כי לא ידעתי עד שמצאתי ‫את התיקים באיי טק.
‫לא חשבתי שהוריי ‫יכלו לשלם על שתל.
‫מתברר שהם לקחו ‫הלוואה כדי לקנות אחד.
‫איך לא ידעת? -כי הם ‫מתו לפני שסיפרו לי.
‫הם פשוט לא הספיקו.
‫אתה מכיר את הקוד, אלן.
‫זה אחד מהעיקרים ‫המרכזיים של המקצוע.
‫אסור שלעורך ‫יהיה שתל זואי.
‫אני מוכרח לשלוף ‫את הסרט הזה.
‫אני צריך אותו עכשיו. ‫-כן? זה בלתי אפשרי.
‫זה אפשרי. זה נעשה בעבר. ‫על ידך.
‫ניסיון לשלוף סרט ‫בזמן שהנשא עדיין בחיים.
‫כן, עשיתי את זה.
‫והאישה לא התאוששה, אלן.
‫ואני לא אנסה זאת שוב.
‫אז אתה יודע מה ‫זה להיות רדוף.
‫זיכרון אחד, תקרית ‫אחת עשתה אותי מי שאני.
‫זה לא מניח לי. ‫האשמה קורעת אותי לגזרים.
‫כעת יש לי הזדמנות ‫לגלות את האמת,
‫ואני מוכרח לנצל אותה.
‫אלן, הבאת שתל בקרבנו. ‫מדוע שאעזור לך?
‫אם אנסה בעצמי, אמות.
‫ואני אנסה בעצמי.
‫היינו חברים זמן רב מדי, ‫יקירי.
‫לא אוכל לתת לך ‫להרוג את עצמך, נכון?
‫אבל אתה מבין שלא ‫תוכל לערוך עוד לעולם.
‫כן.
‫בפעם האחרונה ‫שניסיתי את זה,
‫מערכת העצבים של ‫האישה קרסה מיד.
‫היא לא עמדה בזה.
‫היא הייתה מחוקה ‫לשארית חייה.
‫תזכור, לא תוכל להעתיק ‫דבר לדיסק קשיח.
‫תוכל רק לצפות.
‫אתה יודע בדיוק איזו סצנה ‫אתה מחפש? -בהחלט.
‫יש לך חמש דקות.
‫כל דבר ארוך מזה ‫פשוט מסוכן מדי.
‫בסדר.
‫"א' הקמן: 51 שנים, ‫184 ימים, 19 שעות."
‫"א' הקמן: 51 שנים, ‫184 ימים, 20 שעות."
‫"א' הקמן: 12 שנים, ‫30 ימים, 19 שעות."
‫"א' הקמן: 10 שנים, ‫200 ימים, 10 שעות."
‫כריסטי!
‫זה אני.
‫"א' הקמן: 10 שנים, ‫89 ימים, 20 שעות."
‫אלן!
‫כמעט הגענו.
‫הנה.
‫בוא תתפוס אותי.
‫"א' הקמן: 10 שנים, ‫12 ימים, 6 שעות."
‫בוא נחזור למטה.
‫לא!
‫ניפגש בקומת הקרקע.
‫חכה. אני בא.
‫לא. חכה. חכה.
‫זה כבר לא יציב.
‫לואיס, בבקשה, תפסיק.
‫אני לא יכול לזוז!
‫לואיס, אתה יכול. ‫רק עוד כמה צעדים.
‫תפוס את היד שלי!
‫רגע!
‫אלן!
‫סיימנו! סיימנו! ‫-אלן, נתק את זה.
‫עדיין לא.
‫אלן!
‫אלן?
‫אני בסדר.
‫יש לך מושג ‫כמה קרוב היית?
‫ראיתי אותו. ניסיתי לעזור.
‫אמרתי לו להסתובב. ‫הוא לא הקשיב לי.
‫הוא נפל.
‫אבל הוא נשם.
‫זה לא היה דם. ‫זה היה צבע.
‫עכשיו אני זוכר.
‫תודה.
‫מחפשים את זה?
‫השתל הושמד.
‫כדאי שתמצא לעצמך ‫מועמד מושלם אחר.
‫יש לך מושג ‫כמה תכנונים נדרשו,
‫כדי שהסרט של בניסטר ‫יהיה זמין? יש לך?
‫הוא מת מסיבוך בעורקים. ‫-אני הייתי הסיבוך.
‫או שעוד לא הגעת ‫לנקודה הזו?
‫אני מניח שאיש לא יגיע.
‫אני בטוח שהוא שומר ‫רישומים מדויקים, נכון?
‫הכול? -הכול.
‫זו הייתה תאונה נוראה.
‫לפעמים הגיליוטינות ‫הישנות הורסות שתלים.
‫אי אפשר להחליף ‫את חייו של בעלך.
‫מגיעה לו הקרנה ‫של חייו,
‫מקום באילן היוחסין-זואי.
‫אני מצטער.
‫תוותר על שכרך. -כמובן. ‫-ולא תדבר על צ'ארלס עם איש.
‫מה אפשר לעשות? ‫תאונות קורות.
‫אולי יש דברים ‫שמוטב לשכוח.
‫אולי.
‫אלוהים, איזבל, הבהלת אותי.
‫איזבל, מותק, מה קרה?
‫איזבל!
‫איזבל, מה קרה, מותק?
‫איזבל!
‫"א' בניסטר, 10 שנים, ‫181 ימים, 8 שעות."
‫"לואיס האנט."
‫חבר?
‫כן, משהו כזה.
‫שמעתי שאינך עורך עוד.
‫נמאס לי מחיים של אחרים.
‫עצור, אלן.
‫אני לא יכול לתת לך ללכת. ‫-מה עכשיו?
‫השמועות מתפשטות ‫מהר בחוגים שלי.
‫ואומרים שעורך עשה ‫לעצמו קעקוע סינתטי.
‫אומרים שהעורך הוא אתה.
‫ראית את השתל. ‫הוא הושמד, הוא חסר ערך.
‫אתה.
‫הסרט של בניסטר איננו. ‫אבל אתה ראית את חייו.
‫זה מקודד בשתל שלך.
‫"א' הקמן: 51 שנים, ‫190 ימים, 7 שעות."
‫תראה את זה.
‫"א' הקמן: 10 שנים. ‫89 ימים, 20 שעות."
‫"בוא תתפוס אותי!"
‫"אבא שלי הכי טוב בעולם.
‫הייתה לו פגישה חשובה ‫יום אחד,
‫אבל במקום זה, ‫לקח אותי לרכוב על סוסים.
‫"היה קורא לי סיפורים ‫בכל לילה לפני השינה.
‫"לפעמים הוא היה ‫ממציא תוך כדי סיפור,
‫"וידעתי, אבל לא ‫היה לי אכפת."
‫אבא. -כן, מותק. ‫-אני יכולה לחזור למיטה?
‫זה יום הולדתו של ג'ון.
‫איטלקי! אתה תאהב ‫אוכל איטלקי.
‫נרים כוסית. ‫יום הולדת שמח, ג'ון!
‫יום הולדת שמח, פלטשר. ‫-תודה, אלן.
‫"אלן, אולי תניח לעיתון? בוא.
‫"אולי תירגע ותהיה ‫שמח לרגע? בוא."
‫"א' הקמן: 33 שנים, ‫141 ימים, 44 שעות."
‫"א' הקמן: 49 שנים, ‫14 ימים, 19 שעות."
‫זה לטובת הכלל, אלן.
‫לחייך תהיה משמעות.
‫אני מבטיח.
‫"א' הקמן: 49 שנים. ‫94 ימים, 23 שעות."
‫"בסוף הדרך..."
‫תרגום והפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום